DELEU,
Victor** Jurist. S-a născut în 25 mai 1876,
în satul Pericei, județul Sălaj. A încetat din viață la 31 decembrie 1939 în
Cluj. A fost nepotul revoluţionarului paşoptist Iacob Deleu şi fiul lui Daniel
Deleu, notar în localităţile Siciu şi Pericei și a soției sale, Iuliana,
născută Cosma. Rămâne orfan de tată în anul 1896. Au fost șase frați. A fost
dat la școală odată cu fratele său, Ioan Deleu, fiind de vârstă apropiată.
Cursurile şcolii primare le-au urmat în satul natal, Pericei, în perioada
1883-1887, după care au fost înscriși la Liceul minorit romano-catolic din
Șimleu, pe care l-au absolvit în anul 1891. Pentru cursurile liceale superioare
au fost înscriși la Colegiul reformat evanghelic din Zalău, unde au urmat
clasele V și VI de liceu. De aici pleacă în urma unui conflict pe teme
naționale, pe care Victor Deleu l-a avut cu un profesor. Clasa a VII-a de liceu
au urmat-o la Liceul greco-catolic românesc din Blaj, primul trimestru al
clasei a VIII-a de liceu la Școala medie română greco-ortodoxă din Brașov și
ultimele două trimestre la Gimnaziul superior greco-catolic din Beiuș, unde au
și absolvit, în anul 1895. După bacalaureat, drumurile școlarizării celor doi
frați se despart. Pe data de 16 septembrie 1895, Victor Deleu s-a înscris la
Facultatea de Drept a Universității din Budapesta, iar Ioan Deleu la Academia
Comercială din Gratz. A absolvit Facultatea de Drept la Budapesta în
anul 1900, iar la 31 octombrie același an se înscrie în Baroul Avocaților din
Oradea ca stagiar la Georgiu Maior, avocat din Pericei. În același an s-a
prezentat la examenul de doctorat la Facultatea de Drept a Universității din
Cluj. În anul 1902 obține doctoratul devenind doctor în drept al Universității
din Cluj. În vara anului 1902 este încorporat în
armata austro-ungară, în cadrul unui regiment de infanterie, alcătuit
preponderent din români, care avea garnizoana în Viena. După
satisfacerea stagiului militar, Victor Deleu își continuă stagiul avocațional
la Arad. În zilele de 28, 29 aprilie și 1 mai
1905, Victor Deleu și-a susținut cu brio, la Budapesta, examenul de avocat, iar
pe data de 20 mai 1905 a fost înscris ca avocat definitiv în cadrul Baroului
Avocaților Oradea. S-a stabilit la Șimleu Silvaniei, deschizându-și aici un birou
de avocatură. A intrat în viața politico-culturală, luptând pentru eliberarea
poporului român de sub jugul asupritor și realizarea unității naționale. La 16
iulie 1905 V. Deleu a devenit redactor responsabil al Gazetei de Duminecă. A organizat participarea sălăjenilor la Expozițiunea generală română din 1906. În anul 1907 a fost ales secretarul Reuniunii
Femeilor Române Sălăjene, iar la 11 noiembrie 1908 a fost ales membru al Societății
pentru Fond de Teatru Român, filiala Șimleu. În 1910 a părăsit redacția
gazetei, intrând în lupta electorală. A fost candidatul P.N.L. din Transilvania
la alegerile pentru parlamentul de la Budapesta din partea circumscripției
electorale Șimleu Silvaniei (1910-1911). A continuat activitatea de gazetar
colaborând la ziarele Tribuna și
Românul din Arad. În vara anului
1914, la începutul războiului, a fost mobilizat și trimis pe frontul din
Galiția. În toamna aceluiași an, pentru a slăbi forța combativă a armatei
austro-ungare, V. Deleu, împreună cu ostașii din compania pe care o comanda,
a trecut linia frontului. Ca prizonier de război V. Deleu a fost trimis la
Kinețma, pe Volga. În decembrie 1916 se constituie la Darnița, lângă Kiev, un
lagăr unde se concentrează un număr mare de transilvăneni și bucovineni,
prizonieri ai armatei ruse, în vederea organizării unui corp de voluntari care
să lupte alături de armata română. În 3 iunie 1917, un tren special cu 116
ofiţeri şi 1.200 de soldaţi complet echipaţi a pornit din Kiev spre Iaşi, unde
a ajuns patru zile mai târziu. În 8 iunie, Victor Deleu sosea la Iaşi în
fruntea primului batalion de voluntari români ardeleni, format la Kiev, fiind
primiţi în Piaţa Unirii din Iaşi de către autorităţile româneşti, în frunte cu
regele Ferdinand şi regina Maria. Urcat pe soclul statuii domnitorului
Alexandru Ioan Cuza, sălăjeanul a rostit o cuvântare magnifică, care a
electrizat întreaga mulţime adunată în piaţă: ”Eram datori să venim noi la voi, spune el, azi, când voi trăiţi zile
atât de grele. Noi am pornit din ţară străină, dar am pornit cu un singur gând:
să mergem acasă. De aceea drumul nostru nu era decât unul singur, înainte. Şi
mergând înainte vom birui! Vom birui, pentru că nu sunt aşa de înalţi Carpaţii
cât ne sunt inimile de înălţate!” După alte câteva zile a fost chemat de
către Marele Stat Major al armatei şi însărcinat cu organizarea Biroului
ardeleni-bucovineni. A refuzat munca birocratică, insistând să meargă pe câmpul
de bătălie. A fost repartizat, într-un final, la Batalionul 10 Vânători, care a
participat la luptele grele de la Mărăşeşti.
A fost prezent la Marea Adunare Națională de la 1 Decembrie de la
Alba Iulia unde a fost ales membru al Marelui Sfat Național. A fost
numit secretar general al resortului Interne din cadrul Consiliului
Dirigent de la București, fiind însărcinat cu siguranța statului și cu
înființarea și organizarea poliției. A fost ales deputat în Camera
Deputaților la alegerile din noiembrie 1919. La 29 august 1922 a fost ales
președintele Uniunii Foștilor Voluntari Români. A fost primar al municipiului Cluj, în
perioada 10 iunie 1932 - 18 noiembrie 1933. A încetat din viață la 63 de ani,
la Cluj.